Ueli Steck a fost un renumit alpinist elvețian, născut la 4 octombrie 1976, în Langnau im Emmental, Elveția. A câștigat porecla “Mașina elvețiană” datorită ascensiunilor sale remarcabile în solitar și a recordurilor de viteză.
Pasiunea lui Steck pentru alpinism a început în copilărie, când a jucat inițial hochei pe gheață. La vârsta de 12 ani, a descoperit cățăratul pe stâncă și s-a alăturat Clubului Alpin Elvețian. Până la împlinirea vârstei de 18 ani, Steck a cucerit deja dificila față nordică a Eigerului și pilonul Bonatti din masivul Mont-Blanc. În 1998, a reușit să parcurgă singur Haston Couloir pe Mönch în doar 3 ore, iar în anul următor a parcurs traseul Lauper pe Eiger în 5 ore. În colaborare cu Ueli Bühler, Steck a realizat prima ascensiune a feței vestice a muntelui Pumori în 2001. Apoi a făcut echipă cu Stephan Siegrist pentru diverse ascensiuni, inclusiv “The Young Spider” (2002) și “La Vida es Silbar” (2003) pe fața nordică a Eigerului. În 2004, au realizat o performanță remarcabilă, escaladând cele trei fețe nordice ale Eiger, Mönch și Jungfrau în doar 25 de ore. Steck și-a continuat încercările solo în 2005, reușind prima ascensiune solo a feței nordice a Cholatse (6.440 m) și a feței vestice a Tawoche (6.505 m).Steck a câștigat o atenție semnificativă pentru recordurile sale de viteză în alpinism. În 2007, el a stabilit un nou record pentru fața nordică a Eigerului, finalizând-o în doar 3 ore și 54 de minute. Depășindu-și propriul record, Steck a realizat un timp uimitor de 2 ore, 47 de minute și 33 de secunde în luna februarie a anului următor.
În mai 2008, în timp ce se pregăteau pentru o expediție pe fața sudică a Annapurei, Steck și Simon Anthamatten au pornit într-o misiune de salvare pentru a-l ajuta pe alpinistul Iñaki Ochoa de Olza. Din nefericire, din cauza altitudinii mari, un elicopter de salvare nu a putut fi desfășurat, iar Ochoa a decedat în mod tragic la 23 mai. Steck a rămas alături de el până la sfârșit, demonstrându-și angajamentul său neclintit.
La 13 ianuarie 2009, Steck a realizat o trilogie record, urcând fața nordică a Eigerului, Grande Jorasse și Matterhorn într-un timp uimitor de 1 oră și 56 de minute. În 2009, a primit prestigiosul Piolet d’Or pentru reușita sa tehnică în prima ascensiune a feței nordice a Tengkampoche (6.500 m) alături de Simon Anthamatten. Continuându-și remarcabilele încercări solitare, Steck a cucerit cu succes Gasherbrum II (8.035 m) la 9 iulie 2009, marcând prima sa ascensiune a unui vârf de 8.000 de metri.
În 2011, Steck a realizat o altă performanță incredibilă, escaladând fața sudică a Shisha Pangma (8.013 m) într-un timp record de 10 ore și 30 de minute. Doar 18 zile mai târziu, la 5 mai, a cucerit Cho Oyu (8.201 m) alături de Don Bowie. La 18 noiembrie 2011, Steck și-a prezentat filmul “Ueli Steck: Speed” în Martigny, Elveția. În august 2012, el a realizat tripticul Eiger-Mönch-Jungfrau în mai puțin de 12 ore. La 9 octombrie 2013, Steck a adăugat o altă piatră de hotar pe lista sa de realizări cu o ascensiune solitară a feței sud a Annapurei. În vara anului 2015, el s-a angajat în proiectul #82summits alături de Michael Wohlleben, reușind să parcurgă cu succes peste 4.000 de vârfuri de peste 4.000 de metri în Alpi fără a folosi mijloace de transport motorizate. Steck a încheiat proiectul într-un interval impresionant de 62 de zile.
La 11 noiembrie 2015, Steck și Nicolas Hojac au doborât recordul de ascensiune cu frânghie, escaladând fața nordică a Eigerului pe traseul Heckmair în doar 3 ore și 46 de minute. Doar cinci zile mai târziu, la 16 noiembrie 2015, Steck și-a depășit propriul record, terminând Eiger-ul într-un timp uimitor de 2 ore, 22 de minute și 50 de secunde.
În mod tragic, la 30 aprilie 2017, în timp ce se antrena pentru o ambițioasă ascensiune combinată a Everestului și Lhotse în 48 de ore și fără oxigen pe ruta West Ridge, Steck a alunecat pe un petic de gheață. Acest accident nefericit a dus la o cădere fatală de 1.000 de metri de pe una dintre fețele de pe Nupt